(untitled) (Szociológiai Szemle, 2024)
A tanulmány célja a férfi és a női társalgási stratégiák eltéréseinek bemutatása. A vizsgálat egy diskurzuskiegészítõ kérdőíves felmérés és a diskurzuselemzés módszereivel arra keresi a választ, (1) milyen belebonyolódási és kihátrálási stratégiákat, társalgásszervező eszközöket részesítenek előnyben a nők és a férfiak, (2) hogyan használják a beszédjog átadásának és átvételének módszereit az egyes beszédszekvenciák határán. A kutatás másik célja (3) az alapvető beszédaktusok nyelvi kifejezésének, a direkt és indirekt formák alkalmazási arányainak feltárása, a homlokzatvédő funkciójú konverzációs stratégiák gyakoriságának bemutatása. A kommunikációs viselkedés attribútumai a mentális lexikonban nemspecifikus elrendeződést mutatnak, tehát az egyes nyelvi eszközökkel kifejezett tulajdonságok különböző mértékben kapcsolódnak össze a férfiakról és a nőkről kialakított tudáskerettel. (4) A vizsgálat ezért azokra a kommunikatív jellemzőkre is kiterjed (pl. fecsegő, szűkszavú), melyek a nemi sztereotípiák nyelvi megnyilvánulásában gender-markerként viselkedhetnek, és már a nem-preferenciával összekapcsolódva épülnek be a beszélő tudatába. A kutatás tehát összefoglalva arra a kérdésre keresi a választ, hogy a férfi és női kommunikáció tekinthető e kultúrák közötti párbeszédnek, vagyis kommunikációs szempontból beszélhetünk-e „genderlektusok” létezéséről.