(untitled) (Szociológiai Szemle, 2024)
A hatvanas évek szociálpszichológiájában az attitűd mellett alighanem a szerep fogalma örvendett a legnagyobb népszerűségnek, noha igen változó tartalommal és gyakran ellentmondó gondolatrendszerekkel a hátterében jelent meg. S bár ez a népszerűség a nyolcvanas-kilencvenes évekre észrevehetően csökkent, a szerepelméletek ma is jelentős mértékben formálják a társadalomtudományi gondolkodást. Ezért érdemes felidézni a fogalom elterjedésének és átalakulásainak történetét — G. H. Meadnek, a szimbolikus interakcionizmus atyjának eredeti szerepfelfogásához viszonyítva. Annál is inkább, mert — amint az a továbbiakból remélhetőleg kitűnik — épp legnagyobb népszerűsége idején maga a szerepfogalom és az az összefüggésrendszer, amelyben a szerepjelenségeket vizsgálták, sok tekintetben szegényesebb és felszínesebb volt az eredeti meadi értelmezéshez képest. Ez utóbbi ugyanis nemcsak az empátiát, a Másik ember helyzetébe való beleélést tartalmazta — ennek egyetemes szükséglete mellett érvelve —, hanem a követőknél mélyebben megvilágította a szerep és a cselekvés kapcsolatát. A visszatekintés nem pusztán pszichológiatörténeti érdekességű, bár kétségtelenül az is lehet. Tanulságosabb lehet a retrospektív elemzés során azt megfigyelni, hogy a szerep és a cselekvés közötti viszony mélyebb megértésének elmulasztásával a szociálpszichológia és a szociológia kihagyott egy lehetőséget arra, hogy valósághűbben tudja értelmezni a szerepek változásait és új szerepek kialakulását.