A bomlás virágai: „Ahogy bomlott fel a vállalat, úgy jöttek egyre többen..." (Szociológiai Szemle, 2024)
Esettanulmányom egy kiemelt állami nagyvállalat piacvesztésével, bomlásával párhuzamosan zajló, ugyanabban az iparágban szerveződött kisipar, magánszektor születéséről szól. Miközben az állami vállalat üzemel, csarnokai sorra kiürülnek, a városban kisipari műhelyekben, családi- és panelházak pincéiben, tárolóhelységeiben éled újjá az elekronikai ipar. Tíz, húsz, harminc éve elektronikával foglalkozó dolgozók, akik a kényszerszabadságok és „állásidők” miatt munkanélkülivé váltak, akiket elbocsátottak, („felmondással, közös megegyezéssel” vagy anélkül), vagy akik csak elbizonytalanodtak jövőjükben, ily módon próbálják megteremteni megélhetésük új alapjait. Azt igyekeznek hasznosítani a nagyvállalat kapuján kívül, amit azon belül megszereztek: ismereteket, gyakorlatot, tapasztalatot, személyes, hivatalos és félhivatalos kapcsolatokat. Ritkábban az „óriási lehetőségek” reményében, sokszor csak szükségből, azzal próbálkozva, ami nekik megadatott.